Rod Haemanthus obuhvata oko 50 vrsta višegodišnjih lukovičastih biljaka poreklom iz Afrike, koje cvetaju u letnjem periodu. Sitni cvetovi, često u jarkim bojama sakupljeni su u guste glavice. Kao kućne biljke uzgajaju se najčešće H. albiflos, H. multiflorus i H. katharinae. Naziv roda potiče od latinske reči koja označava krv (krvavi cvet) zbog toga što mnoge vrste imaju crvene cvetove.
![Haemanthus Haemanthusalbiflos](https://2img.net/h/i169.photobucket.com/albums/u233/cvijet-info/Haemanthusalbiflos.jpg)
H. albiflos zimzelena lukovičasta biljka sa debelim, mesnatim listovima i izduženim, belim, sedećim cvetovima sa reduciranim kruničnim listićima, sakupljenim u četkaste glavice, sa belim braktejama. Bele prašničke niti i žuto zlatni prašnici liče na slikarsku četkicu. Cveta u letnjem periodu, od jula do oktobra, a cvast je manja u odnosu na vrstu H. katharinae. Visina biljke je 5-30 cm, širina 20-30 cm. Obično ima po dva ili četiri (ređe šest) mesnatih, širokih, elipsastih listova bez lisne drške i sa dlačicama na rubu liske. Listovi su oko 15-20 cm dugi i oko 8 cm široki, naspramni. Cvetno stablo je bez listova, visine do 20 cm i nosi i do 50 cvetova. Lukovice su okruglaste, pomalo spljoštene sa bokova, zelene boje, 10-12 cm u promeru, sa 1/2 ili 2/3 iznad površine zemlje. Listovi su suprotni, a vreme cvetanja je od ranog proleća do kasne jeseni, najčešće leti. Biljka stvara mlade lukovice, samooplodna je biljka i nakon cvetanja formiraju se jednosemeni crvenkasti plodovi.
Sorta Pubescens ima dlačice na gornjim stranama listova i prašničke niti roza boje.
NAČIN UZGAJANJA
U rodu Haemanthus postoje vrste koje su zimzelene i one koje zimi odbacuju list, razlikuju se po boji cveta, veličini i obliku listova, cvetnog stabla, krupnoći lukovice i cvetne glavice i po tome da li stvaraju mlade lukovice u osnovi matične biljke.
Lukovice ove vrste sade se kao i amarilisi, odnosno da im vrh lukovice bude iznad površine zemlje. Odgovara im lakše zemljište, odnosno peskoviti supstrat sa dobrom drenažom. Svakih desetak dana prihranjuju se tečnim đubrivima u periodu rasta.
H. albiflos zahteva mirno i svetlo mesto. Za vreme zimskog perioda mirovanja zahteva temperaturu od 10-15 stepeni i svetlo mesto. Može period mirovanja provesti i na višim temperaturama ali je tada cvetanje slabije ili potpuno izostaje. Poželjno je da u jednoj saksiji bude više biljaka. Odgovara im lakše zemljište, odnosno peskoviti supstrat sa dobrom drenažom. Leti se zaliva umereno, a zimi retko. Sadi se u tresetni supstrat. Presađuje se svake 3-4 godine. Traži zasenjivanje od letnjeg, podnevnog sunca. Prihranjuje se tečnim mineralnim đubrivima svake 3-4 nedelje.
U prirodi (pustinjski uslovi) nakon cvetanja cvetne drške se suše i padaju na pesak, ali cvetna drška ostaje čvrsto vezana za biljku, a seme se ne rasipa. Kada dođe kišni period seme klija i ukorenjuje se, a majčinska biljka svojim listovima štiti mlade ponike od nepovoljnih pustinjskih uslova.
NAČIN RAZMNOŽAVANJA
Vegetativno mladim lukovicama koje se odvajaju pri presađivanju i cvetaju za tri godine, setvom semena odmah u jesen po sazrevanju, ili iz sočnih listova lukovice.
SAVETI
Biljka ne zahteva orošavanje, ali povremeno treba listove prebrisati vlažnom krpom zbog prašine. Ne presađuje se svake godine, već svakih 3-4 godina u proleće pre kretanja vegetacije. Svakoga proleća menja se samo površinski sloj supstrata u saksiji.
Haemanthus se dobro uklapa u aranžmane sa sukulentima. Kao i sve biljke iz porodice Amaryllidaceae i biljke iz roda Haemanthus sadrže alkaloide koji mogu nadražiti kožu ili izazvati stomačne tegobe.
BOLESTI I ŠTETOČINE
Zadržavanje vode u saksiji i preobilno zalivanje dovode do trulenja lukovice i propadanja biljke. Direktno sunce dovodi do pojave ožegotina na listovima i njihovog propadanja.
Štitastie vaši, grinje antraknoza i stagnosporoza.
![Haemanthus Haemanthusalbiflos](https://2img.net/h/i169.photobucket.com/albums/u233/cvijet-info/Haemanthusalbiflos.jpg)
H. albiflos zimzelena lukovičasta biljka sa debelim, mesnatim listovima i izduženim, belim, sedećim cvetovima sa reduciranim kruničnim listićima, sakupljenim u četkaste glavice, sa belim braktejama. Bele prašničke niti i žuto zlatni prašnici liče na slikarsku četkicu. Cveta u letnjem periodu, od jula do oktobra, a cvast je manja u odnosu na vrstu H. katharinae. Visina biljke je 5-30 cm, širina 20-30 cm. Obično ima po dva ili četiri (ređe šest) mesnatih, širokih, elipsastih listova bez lisne drške i sa dlačicama na rubu liske. Listovi su oko 15-20 cm dugi i oko 8 cm široki, naspramni. Cvetno stablo je bez listova, visine do 20 cm i nosi i do 50 cvetova. Lukovice su okruglaste, pomalo spljoštene sa bokova, zelene boje, 10-12 cm u promeru, sa 1/2 ili 2/3 iznad površine zemlje. Listovi su suprotni, a vreme cvetanja je od ranog proleća do kasne jeseni, najčešće leti. Biljka stvara mlade lukovice, samooplodna je biljka i nakon cvetanja formiraju se jednosemeni crvenkasti plodovi.
Sorta Pubescens ima dlačice na gornjim stranama listova i prašničke niti roza boje.
NAČIN UZGAJANJA
U rodu Haemanthus postoje vrste koje su zimzelene i one koje zimi odbacuju list, razlikuju se po boji cveta, veličini i obliku listova, cvetnog stabla, krupnoći lukovice i cvetne glavice i po tome da li stvaraju mlade lukovice u osnovi matične biljke.
Lukovice ove vrste sade se kao i amarilisi, odnosno da im vrh lukovice bude iznad površine zemlje. Odgovara im lakše zemljište, odnosno peskoviti supstrat sa dobrom drenažom. Svakih desetak dana prihranjuju se tečnim đubrivima u periodu rasta.
H. albiflos zahteva mirno i svetlo mesto. Za vreme zimskog perioda mirovanja zahteva temperaturu od 10-15 stepeni i svetlo mesto. Može period mirovanja provesti i na višim temperaturama ali je tada cvetanje slabije ili potpuno izostaje. Poželjno je da u jednoj saksiji bude više biljaka. Odgovara im lakše zemljište, odnosno peskoviti supstrat sa dobrom drenažom. Leti se zaliva umereno, a zimi retko. Sadi se u tresetni supstrat. Presađuje se svake 3-4 godine. Traži zasenjivanje od letnjeg, podnevnog sunca. Prihranjuje se tečnim mineralnim đubrivima svake 3-4 nedelje.
U prirodi (pustinjski uslovi) nakon cvetanja cvetne drške se suše i padaju na pesak, ali cvetna drška ostaje čvrsto vezana za biljku, a seme se ne rasipa. Kada dođe kišni period seme klija i ukorenjuje se, a majčinska biljka svojim listovima štiti mlade ponike od nepovoljnih pustinjskih uslova.
NAČIN RAZMNOŽAVANJA
Vegetativno mladim lukovicama koje se odvajaju pri presađivanju i cvetaju za tri godine, setvom semena odmah u jesen po sazrevanju, ili iz sočnih listova lukovice.
SAVETI
Biljka ne zahteva orošavanje, ali povremeno treba listove prebrisati vlažnom krpom zbog prašine. Ne presađuje se svake godine, već svakih 3-4 godina u proleće pre kretanja vegetacije. Svakoga proleća menja se samo površinski sloj supstrata u saksiji.
Haemanthus se dobro uklapa u aranžmane sa sukulentima. Kao i sve biljke iz porodice Amaryllidaceae i biljke iz roda Haemanthus sadrže alkaloide koji mogu nadražiti kožu ili izazvati stomačne tegobe.
BOLESTI I ŠTETOČINE
Zadržavanje vode u saksiji i preobilno zalivanje dovode do trulenja lukovice i propadanja biljke. Direktno sunce dovodi do pojave ožegotina na listovima i njihovog propadanja.
Štitastie vaši, grinje antraknoza i stagnosporoza.
Poslednji izmenio voki dana Pon Avg 17 2009, 14:43, izmenjeno ukupno 1 puta